www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Ingen rivalitet likande deras.
I nära ett halvt decennium avskydde de varandra, och det älskade vi.
Joans riktiga namn var Lucille LeSueur.
Den stackaren växte upp i smuts och elände.
Hon städade toaletter innan hon kom till Hollywood.
När depressionen var som värst inledde jag min karriär.
Hon var kvinnan som alla män ville ha och alla kvinnor ville vara.
Många betraktar henne som tidernas största stjärna.
Min kära vän Bette...
Hon var faktiskt den största aktris som Hollywood någonsin hade skådat.
Under kriget spelade hon alla de bästa rollerna. Hon gjorde det med...
Jag vet inte hur man ska säga... En kaxig intensitet-
- som ingen annan skådespelare skulle ha vågat uttrycka.
De gjorde bara en film tillsammans.
Hur det gick till och vad som hände efteråt...
Det är en historia och en fejd av bibliska mått.
Vad låg bakom fejden? Varför avskydde de varandra så?
Fejder handlar aldrig om avsky.
Fejder handlar om smärta.
De handlar om smärta.
Välkommen upp på scenen, kvällens vinnare, Marilyn Monroe!
Jag har också fina tuttar, men jag stoltserar inte med dem.
Oj! Det här var verkligen oväntat.
Jag har alltid sagt att jag har blivit en stjärna tack vare folket.
Som liten tittade jag upp mot himlen i Hollywood och tänka...
"Jag vill verkligen bli filmstjärna!"
Och nu är jag en av er. Tack så mycket!
Jag borde väl tacka några... Men jag har svårt att komma ihåg namn.
- Hedda Hopper söker Joan. - Miss Crawford är upptagen.
Hon har haft tid att sova ruset av sig. Berätta att jag är här.
Kan vi göra något åt rynkorna? Snart blir jag Thanksgiving-middag.
Det bästa är en hög krage. Polokragar döljer en rynkig hals.
- Kan du inte ge mig lite hopp? - Du vet hur det är.
När män åldras får de karaktär. När kvinnor åldras går de förlorade.
- Vad är det? - Ursäkta, miss Joan.
Hedda Hopper väntar på nedervåningen.
Hedda! Jag tar aldrig emot oplanerade gäster, inte ens mina barn.
Men här är du nu.
Du försvann från galan i går innan jag hann få ett citat.
- Jaså? - Mamacita? Kaffe!
Det var en fantastisk gala.
Jag uppskattar utländsk press. De har varit vänliga mot mig.
Jag är inte här för pressmeddelandet.
Jag hörde att du stapplade därifrån, berusad och ilsken.
- Jag går in igen. - Raring...
Du vet hur prisutdelningar kan vara...
Sluta!
- Jag måste ha ätit något olämpligt. - Kråka?
Det måste ha varit plågsamt att se media fjäska för Monroe.
När jag är ute i offentligheten dricker jag bara Pepsi-Cola.
Jag är varumärkets ambassadör.
Varför häller du i dig det där skitiga sockervattnet?
Efter att Al dog betalar inte styrelsen för dig längre.
Och du måste sälja dina Billy Haines-möbler för att betala elen.
- Sådana lögner skriver du inte. - Något måste jag skriva.
Okej, skriv då det här...
Joan Crawford, efter att ha sörjt sin makes bortgång-
- hennes älskade Alfred Steele, är redo att börja jobba igen.
Kom igen, Joan! Ge mig ett citat.
Mina läsare vill höra hur gårdagens innetjej ser på dagens.
Finns det bara plats för en innetjej? Är det så du menar?
Piedestalen är byggd av män. Den har bara plats för en gudinna åt gången.
Män byggde den, men kvinnorna hackar på den tills den faller ner.
Nå, hur blir det? Ett citat om Monroe-
- eller ska jag skriva om hur du sågs stappla in i en Cadillac?
Nåväl...
Bra.
Jag anser att Marilyn Monroe och hennes vulgära kläder och bilder-
- förstör den fantastiska branschen som jag älskar.
Man vill inte se stjärnor som Monroe på film.
Folk vill att stjärnorna ska vara sunda och ha bra moral.
Som jag.
Det är inte den enda skillnaden mellan er. Hon får rollerna.
- Vad är det här? - Det här...
Det är Oscarsstatyetten som jag vann 1945 för "Mildred Pierce".
Jag vill vinna en till. Vet du vad jag behöver då, Marty?
Ett jättebra manus.
Jag vill jobba nu när Al är död. Jag behöver verkligen jobba.
Du fick ett manus för fyra månader sen, och du var jättebra.
Det var ett pilotavsnitt, och det blev inte ens en serie.
Vad sägs om det här? Jag ska kolla igenom vad som finns.
Leta sedan igenom högen efter något som du gillar.
- Joanie! - Jag kan inte spela Elvis mormor.
- Jag vägrar! Skicka mig andra manus. - Det är allt jag kan erbjuda, Joan.
Jag är skådespelerska. Och jag är i toppform just nu.
Hitta då ett eget projekt, för det finns inga roller nu.
- Kan jag hjälpa till? - Jag behöver böcker.
- Är ni intresserad av en viss titel? - Allt med damer på omslaget.
Mamacita... Bra.
Det är allt de hade. Jag kan gå till Encino sen.
Allt som har skrivits för kvinnor kan delas in i tre kategorier.
Ingenyer, mödrar eller gorgoner.
Vad återstår då för er?
Vi ska hitta något.
Nej, Mamacita, inget lesbiskt.
Trädgårdsmästarna vill veta när de kan få betalt.
- Vad sa du till dem? - Att det är en ära att jobba här.
Och att de skulle hålla tyst.
Det är svåra tider, Mamacita, men vi ska ta oss igenom dem.
Den här handlar om ett barn. Vilken hög? Mödrar?
VAD HÄNDE MED BABY JANE?
Tagning!
Bryt! Plywood. Fixa plywood åt dem.
Pappa! Kontrollrummet söker dig.
Skjut mig om jag tänker göra en sandalsaga igen.
Eva Braun väntar. Hon ringer fast jag säger att du är upptagen.
Kära Gretchen! Hur är det med min lilla strudel?
Va? Nej, du får inte komma hit i dag.
För att mina barn jobbar här. Tänk om min fru får veta det?
Ja. Jag ringer dig sen.
Herregud... Hon vill vara med i filmen.
Du lägger bara märke till kvinnor som står framför din kamera.
Filmen som vi gör nu är skitdålig.
- Hur var spionerimanuset? - Jag räknade ut vem det var direkt.
Men det här... har potential.
Skräckthriller, två brudar, före detta filmstjärnor.
En krympling och hennes galna syster bråkar i sitt hem i Hollywood.
- En skräckfilm? - Hitch tjänar på "Psycho" än.
Den här har bara en inspelningsplats. Du kan producera den själv.
"Ben-Hur" har ju redan gjorts.
- Var fick du tag på den här? - Den kom med bud.
Tillsammans med det här.
- Miss Crawford? - Ja?
Specialleverans.
Ni är väntad.
Ni är väntad på uteplatsen.
- Joanie! - Bob... Te?
Om vi ska prata affärer behöver jag något ordentligt.
Sally! Kan du gå in i huset och se om Mamacita behöver hjälp?
- Ett av dina fan? - De får jobba om de ska hänga här.
Nå, ska vi göra filmen?
- Om du kan leva upp till mina krav. - Kan någon göra det?
Det gick bra sist. "När skymningen faller" drog in miljoner.
Den hade dragit in mer om du hade klivit av dina höga hästar.
Ännu mer om du hade fixat Brando.
Lyssna på mig. Jag fixar den perfekta huvudrollsinnehavaren.
Vem hade du tänkt dig?
Jag visste inte att patronan hade blivit änka. En svarta änkan.
Vill någon ha drinkar?
Nej, tack, mrs Faulk.
Man serverar inte drinkar mellan fisken och huvudrätten.
Men när jag bad dig om en gav du mig det utan motvilja.
Blåser du inte upp det här?
Tvärtom. Jag gör en liten poäng av något som är väldigt viktigt.
Hur har du lärt dig tända en tändsticka i blåst?
Jag har lärt mig många nyttiga saker.
- Men jag borde ha lärt mig mer. - Som vad då?
- Hur jag ska hjälpa er. - Nu vet jag vad jag gör här.
För att träffa någon som kan tända tändstickor i blåst.
Tack så mycket!
- Vad är det? - En dam är här för att träffa er.
- Vem är det? - Joan Crawford.
Du måste för fan skämta.
- Bette! - Lucille! Vad fan gör du på teatern?
Jag söker dig! Du var underbar. Du lyser verkligen upp scenen.
Att ni inte fick bättre recensioner!
Kritiker i New York tycker inte om när vi från Hollywood tar över.
Snabba på, Lucille. En bil ska köra mig ut på landet.
Vet du vad, Bette? Jag har hittat det perfekta projektet för oss två.
Jag har drömt om att jobba med dig.
Minns du att jag bad Jack Warner att förena oss i "Ethan Frome"?
- Med mr Gary Cooper. - Du minns.
Du ville spela en ung servitris och jag en gammal hagga. Glöm det!
Det här är en annan sak. Det är våra livs roller.
- Nej, jag har bättre erbjudanden. - Skitsnack!
Jag vet vad du får för erbjudanden. Inga, precis som jag.
De gör inte filmer för kvinnor längre på samma sätt som förr.
- De blir snart populära igen. - Men inte vi.
Vi måste skapa förändring själva.
Ingen vill ge roller till kvinnor i vår ålder.
Men om vi är tillsammans vågar de inte säga nej.
Vi behöver varandra, Bette.
Vad fan hände med Baby Jane?
Läs den och ta reda på det.
Jag erbjuder dig titelrollen.
- Huvudrollen? - Det kan man kalla den.
B.D?
JAG ÄR HOS CLAIRE ÖVER HELGEN.
Knullade du Joan Crawford?
Nej. Även om jag hade chansen.
- Vi vet vad Joan gör med regissörer. - Lägg av, Bette. William Wyler?
Någon har visst varit duktig och läst på ordentligt.
Så här är det, Bette... Crawfords namn ger oss spridning.
Hon får filmen gjord, men du måste göra den bra.
Jag har gjort mycket skit, men ibland får jag jobba med såna som du.
Såna som hoppar från klippan. De flesta närmar sig inte ens kanten.
Det gör mig alldeles uppspelt. Vad som helst är möjligt.
Det här ska bli den bästa skräckfilm som har gjorts.
Baby Jane blir din största roll sedan Margo Channing.
Svara på min fråga, och ljug inte. Varför just den här filmen?
Ärligt talat? Jag får inga andra erbjudanden.
Du är för bra för Broadway, Bette. Kom tillbaka till Hollywood.
Jag återkommer, Bob.
Det är ett bra manus, Bob. Och det kan gå att genomföra.
Men Crawford och Davis är gamla. Vi borde ta några yngre.
- Kanske Hepburn som Blanche? - Hon är lika gammal som Davis.
Audrey Hepburn, och Doris Day som Baby Jane.
Skojar du? Davis och Crawford blir toppen.
- Har du tänkt på den sexiga grannen? - Nej. Det är en liten roll.
Vi vill förstärka den och berätta historien ur hennes perspektiv.
Det handlar inte om grannen.
Då ändrar vi det. Vi behöver något till Natalie Wood.
- Det funkar inte. - Säg inte nej.
Kvinnorna är legender. Deras fans skulle betala för att se dem ihop.
Ja, men det är inte Davis och Crawford som är problemet, utan du.
De vill inte samarbeta med dig. Inte efter "Sodom".
- Skulle du knulla dem? - Jag vet inte.
Det är en enkel fråga. Skulle du ge dem en omgång i sänghalmen?
- Skulle du knulla dem? - Ja.
Va? Skitsnack!
Nej, Bobby. Jag beklagar.
Så alla har sagt nej, och jag var din sista utväg.
- Det är dålig respekt. - Nej, det var oundvikligt.
Det är ödet att göra filmen här.
Både Davis och Crawford jobbade för Warner Brothers tidigare.
De blir som hemvändare. De är ju fortfarande stjärnor.
Föredettingar, menar du. Och jävligt jobbiga dessutom.
De gjorde mitt liv till ett helvete, för de ansåg att jag jobbade för dem.
Bara fler fördelar.
Och de ifrågasatte alltid det jag ville att de skulle göra.
- Kom igen, Jack... - Det är sant.
Och det värsta var otacksamheten.
Jag gav upphov till gudinnor, Bobby.
Jag var Zeus och de var ett par Afrodite.
Men vet du vad som händer med Afrodite när tuttarna börja hänga?
Eller Venus, som bara ska tiga, när hon börjar ha åsikter om allt?
Zeus tar upp en blixt och kastar den mot hennes huvud. Så går det.
Jag behöver en lunchgrej. Och mina kläder.
- Du har jävligt kort minne. - Vad menar du med det?
Subban Davis stämde mig 1936 för att slippa sitt kontrakt.
Det gjorde mig så upprörd att jag fick magsår och hemorrojder.
Jag kan visa dig.
Jag vann i rätten och hon tvingades tillbaka till mig.
Hon ville ha bättre roller och styra över sitt eget öde.
Visst, men på grund av hennes själviskhet-
- förstördes hela studiokontraktsystemet.
Allt på grund av henne!
Hon skadade fördämningarna, och nu ska vi jobba ihop igen?
Är du helt vansinnig? Aldrig mer! Den jävla fittan!
Hennes arbetslöshet är min efterlängtade hämnd.
- Du ska göra min film, Jack. - Ursäkta?
Du behöver den. Televisionen sopar mattan med dig.
Och alla dina filmer är kalkoner.
- "SOS - Vi störtar!" - Dålig titel.
"A Fever in the Blood" ville ingen se för att den saknar stjärnor.
Jag har stjärnor, och ett jättebra manus som jag har skrivit själv.
Och jag har en genre som televisionen inte erbjuder. Skräck.
Hmm... Nej.
Vi finansieras av Seven Arts. Släpp bara filmen på dina biografer.
Du får den största delen av intäkterna.
Jag betalar dig först.
Vad säger ni om Baby Jane Hudson? Hon är tydligen elak.
Hon är en ondskefull person som inte skräder orden.
- Vi har inget gemensamt. - Det är underbart för mig.
Jag brukar spela satmaran, men nu får Bette göra det.
Jag sa ju att de väcker uppmärksamhet tillsammans!
Otroligt att jag lät dig övertala mig.
Kan ni skriva på kontrakten?
Vem tror du tar stolen till vänster?
Den kommer att synas under rubriken i tidningen.
Tack så mycket, Lucille.
Kan vi få en bild på när ni skriver under era kontrakt?
Fantastiskt...
Och en till.
- Hämta bilen, Mamacita. - Du har inte skrivit på, Joan.
Jag väntade mig mer av dig, Bob, men jag vet inte varför.
Från min pappa som stack med en strippa från Galveston-
- till Louis B. Mayer, har män ljugit för mig i hela mitt liv.
- Du är inte annorlunda. - Vad pratar du om?
Hon får 600 dollar mer i veckan för utgifter än jag får.
Jag kan inte anta projektet om jag hyser agg mot min motspelare.
Särskilt inte som det var mitt förslag att hålla festen.
Du behandlade inte Kirk Douglas så i "Mannen utan nåd".
Det var ett misstag, Joan. Jag ordnar det. Jag lovar.
Du förstår väl, Bob? Det handlar inte om pengarna.
- Det handlar om förtroende. - Självklart.
Jag vill ha 1 500 dollar.
50-talet och tidigt 60-tal var jobbigt för mogna kvinnor.
Studiosystemet var på utdöende.
De enda kvinnorna som fick roller hade stora bröst och små hjärnor.
Ska dokumentären handla om alla, eller bara Joanie?
- Är den som "That's Entertainment"? - Vet inte.
De som ser den kommer säkert att bli förtjusta.
Kan ni fixa något att dricka åt mig?
- Vad pratade vi om? - Svårigheter för kvinnor på 50-talet.
Just det. Så var det inte för Joan. Hon var verkligen något extra.
Hon drog fram genom decenniet som ett godståg.
Tack.
Det kvittade om motspelarna blev allt yngre.
Hon var fortfarande Joan. Ambitiös som fan.
Hon gjorde storfilmer, tills hon fick sitt livs bästa erbjudande.
Ett frieri från Al Steele, VD på Pepsi-Cola och en av landets rikaste.
Efter att ha slitit hårt i 40 år och svettats för varje cent-
-kunde hon andas ut och leva gott.
Nu kan du kyssa bruden.
Kom till mamma!
Det var något annat med Bette. Efter "Allt om Eva" var allt toppen.
Hon väntade sig många erbjudanden, men blev besviken.
Så hon axlade rollen som hon inte klarade av: Hustru och mamma.
Hon gifte sig med motspelaren från "Allt om Eva", Gary Merrill.
Bette hade, minst sagt, hamnat i fel roll.
Hej, hustru.
Gör lite nytta för en gångs skull.
Jag har läst om dig och Crawford. Ska ni börja filma nästa vecka?
Femte dagen får jag sparka henne i huvudet. Det längtar jag efter.
Vad gör du i Hollywood? Ett gästspel i "Wagon Train" igen?
- "Twilight Zone", faktiskt. - Det blir nog lätt.
Det kännetecknar ju vårt äktenskap.
Du gick till sängs med Margo Channing och vaknade med mig.
Varför slutade vi nu bo ihop?
Du ville att jag skulle stärka dina skjortor och möta dig med en drink.
Det var jag som behövde en fru.
Jag har med något åt dig som du har längtat efter.
Här är det. Allt finns med.
- Du får hus, barn och konton. - Ditt svin!
Du vill inte ha mig, men vill inte att jag ska vara med någon annan.
- Ingen vill ha en föredetting. - Elaking.
- Fyllo. - Ska du säga.
Vet ni varför de gjorde slut? Det berodde inte på hans sätt i sängen.
Det berodde på hans sätt på scenen. Han var så stel!
När Bette insåg att äktenskapet snart skulle falna gav hon sig ut på turné.
"Låt Broadways ljus glittra. Taxibilar kör bort publiken efteråt."
"Flickorna tvättar av sig sminket och går och köper nattmackor."
"Låt dem drömma i morgonsolen, när tidningen har kommit"-
- "och drömma så länge de vill..."
Hon gav sin egen make sparken och ersatte honom med Barry Sullivan.
När Bette tvingades välja prioriterade hon det yrkesmässiga.
Hon påstod att hon myntade uttrycket "Oscar". Otroligt, va?
När hon fick sin Oscar 1935 sa hon till media-
- att baksidan påminde henne om hennes första makes häck.
Han hette Oscar i mellannamn. Men det var bara mer skitsnack.
Han hette Harmon. Alla kallade honom Ham.
- Måste du hålla på så där? - Det håller armbågarna mjuka.
Jag syftar inte på det. I bilen, under middagen och nu-
-har du bara klagat på Bette Davis.
- Det är inte sant. - Jo. Och jag förstår det inte.
Ni har verkligen mycket gemensamt.
- Varför kan ni inte hålla sams? - Tror du inte att jag har försökt?
När hon vann sin Oscar gratulerade jag med en lapp och en bukett.
Men jag fick inget svar. Total radiotystnad.
Och det efter att hon försökte ligga med min pojkvän.
- Franchot var hennes motspelare. - Ja, du sa det på middagen.
Hon visste att han var min, så hon försökte ta honom.
Men han avvisade henne förstås och berättade sen allt för mig-
- så jag gifte mig med honom bara för att retas.
Visste du att Bette bär ansvaret för ett av mina misslyckade äktenskap?
Ändå ville du göra en film med henne.
Ni har överlevt allt och insett att ni borde vara vänner.
Vänner? Tror du att jag vill ha hennes vänskap?
Du har fel. Respekt är det enda jag har velat ha av henne.
Eller någon av dem. Det är det enda jag aldrig har fått.
Det var först efter "Mildred Pierce" som jag blev tagen på allvar.
När jag vann min Oscar-
- tror du då att jag blev gratulerad med lappar eller buketter?
Det blev jag. Av män.
Män vars beundran jag redan hade och vars respekt jag aldrig behövde.
Men inte från kvinnorna. Ingen av slynorna i den här stan.
I synnerhet inte den största slynan-
- som alltid ansåg att hon var bättre och duktigare än jag.
Du beundrar henne.
Jag beundrar hennes talang och skicklighet.
Och jag ska få hennes respekt-
- även om vi så båda måste dö på kuppen.
Fortsätt öva. Det kan gå snabbare.
- Billy... - Billy! Hur är det med barnet?
Fred! Du verkar ha gått ner i vikt.
- Pablo. Mamman mår inte så bra. - Pablo. Hur är det med din mamma?
- Dave! - Miss Crawford...
Så kul att se dig igen efter alla dessa år.
Det är litet.
Och smutsigt.
Okej, Mamacita, då sätter vi igång.
Nu fjäskar hon för kamerateamet igen för att få bättre ljus och rekvisita.
Hon kanske bara är snäll, mamma.
Före tolv, Lucille?
Räcker det till två?
- Skål för oss. Äntligen tillsammans. - Äntligen.
- Är du nervös? - Livrädd.
- Jag har inte spelat in en film på... - Du har inte jobbat på tre år.
När jag körde omkring på inspelningsplatsen i morse-
- och såg personalen flänga omkring och kände doften av sågspån...
Det vi gör är väl magiskt?
Okej, nu räcker det med skitsnack.
Vi gillar inte varandra, men båda vill att filmen blir bra.
Jag vill bara att du gör ditt bästa.
För när du är bra, Joan, då är du verkligen bra.
- Tycker du verkligen det? - Du tänker väl inte gråta nu?
Ja, det tycker jag verkligen. Det har jag alltid tyckt.
En sista sak. Ta bort axelvaddarna.
- Ursäkta? - Och använd mindre läppstift.
Du spelar en enstöring som inte har sett solen på 20 år.
Ni har ett perfekt filmansikte. Det finns inga dåliga vinklar.
Tack, Jimmy.
Låt mig bara prata med henne. Vi kan säkert lösa det.
Pratar ni om mig?
- Nej. - Jo. Jag kommer med förslag.
Tala inte om hur jag ska spela innan vi ens har börjat.
Jag har förberett mig ordentligt och du försöker göra mig osäker.
- Jag försöker hjälpa mig. - Du framställer mig i dålig dager.
Fansen går på en Joan Crawford-film för att se Joan Crawford.
Det här är ingen Joan Crawford-film.
Mr Aldrich, kan ni följa miss Davis tillbaka till hennes loge-
- så att hon kan jobba på sin karaktär?
Eller ska jag resa mig ur rullstolen och gå härifrån?
- Jag tar hand om det. - Såg du henne?
Hon är löjlig, Bob! Hon har lösbröst på sig.
Det är första dagen.
Jag har belånat huset för att göra den här filmen, så jag bryr mig.
Jag måste vara försiktig. Hon är nervös.
Vi har inte bestämt hur du ska se ut och din scen kommer efter lunch.
Okej. Ta hand om det.
Scen elva, tagning ett.
Joan? I den här scenen-
- tittar Blanche på en av sina tidiga filmer på TV.
Där är markeringen.
- Är du beredd? - Ja.
Kameran rullar.
Tagning.
Allt... Vi skulle gifta oss.
En flicka, Dolly Merrick...
Försök förstå, Jack. Jag gifte mig med dig för att jag var...
Närbilden skulle ha varat längre.
Jag sa det till honom redan när vi repeterade.
Men han lyssnade inte.
Jag kommer inte på något annat.
Men det är en bra film.
Bryt! Mycket bra, Joan.
- Var det? - Ja.
Vi spelar in en scen till direkt. Jag har bara värmt upp.
Det här är fel! Hon ska se sinnessjuk ut.
Den här. Peruker!
En rolig sak, Bette...
Joan hade på sig den i ett melodrama på MGM på 1930-talet.
Ingen verkar ha rört den sedan dess.
Ett skönhetsmärke i stil med Clara Bow.
Vill du verkligen se ut så, mamma?
Vänta bara.
Det är för många ord i det här avsnittet, Bob.
Jag saknar verkligen stumfilmerna.
Herregud! Hon kan inte mena allvar.
Hejsan, pappa.
Det räcker, fortsätt jobba.
- Tagning. - Blanche...
Du kan aldrig sälja det här huset.
Och du kan aldrig lämna det heller.
Och... tagning.
Blanche... Du kan aldrig sälja det här huset. Och...
Bob... Är inte ljuset onödigt starkt?
Vi har inte balanserat fotot än. Tänk inte på det.
Blanche... Du kan aldrig sälja det här huset.
Och du kan aldrig lämna det heller.
Bryt.
Och bryt.
Tagning.
Och... tagning.
Välkomna till huset som är byggt av rädsla. Kom in.
- Bara vi två? - Vi tre.
Skrev jag inte det i inbjudan? Ni väntade er nog en middagsbjudning.
Nej, Gloria, Jimmy Stewart och paret Fonda kommer på onsdag.
I dag är det bara vi.
Slå er ner! Soffan är bekväm.
Vill damerna ha något att dricka?
- Whisky. - Bara ett glas.
- Det är väl inte Pepsi-Cola? - Ren vodka.
- Man måste dricka något man gillar. - Jag kommer strax.
Där inne är matsalen. Hoppas att ni är hungriga.
Det är ett bakhåll. Hon vill ha blod. Tänker du ge henne det?
- Fiskgelé. Så gott. - Det är aladåb. Det är inne nu.
Det är den perfekta rätten till vår lilla träff.
Något redigt, men transparent.
Ni vet vad jag behöver och vad fansen vill ha.
Så prata fritt.
- Vems namn ska stå först? - Bettes, förstås.
Hon spelar titelrollen. Det är inte mer än rätt.
Båda rollerna är mycket viktiga.
Vet du, Hedda, jag har velat jobba med Bette sedan 1944-
-när jag började på Warner Brothers.
Och när jag hittade "Vad hände med Baby Jane"-
- skickade jag den till Bob Aldrich och sa bestämt till honom-
- att den bara var tänkt för Bette och mig.
Jag blev glad. Joan Crawford var en stor stjärna när jag kom hit.
Så fint sagt.
Fascinerande.
Så förtjusande...
- Vad serverar du till efterrätt? - Vi hoppar över efterrätten.
Jag håller på att få diabetes.
Dateline: Los Angeles.
Himlens stjärnor brukar hålla sig till sina banor utan att störa andra.
Ibland är det så även i Hollywood.
Bette Davis och Joan Crawford, lika stora stjärnor-
- som var störst inom filmen på 30-talet lärde aldrig känna varandra.
Men nu, under slutet av deras karriärer, kommer de att göra det.